Læger bruger meget tid på at fokusere på fremtiden.
Planlægge den.
Arbejde hen imod den.
Men på et tidspunkt indser man,
at man kun lever i nuet.
- Nogen ændringer i nattens løb? - Nej.
Ikke efter studiet, ikke efter videreuddannelsen. Nu.
Det er nu, man lever.
Blink med øjnene, og du går glip af livet.
Det er chefen. Nogen må hellere hente kaffe.
I ser herrens ud.
Jeg skal assistere ved en operation.
- Mer, siger du til, hvis? - Ja.
Kom. Det vil nok tage et stykke tid.
Shepherd sagde, hun ville vågne op. Var det bare fis?
- Hvad sagde han? - Han sagde, der kan gå noget tid.
Hun skal nok vågne.
Stevens er stadig ikke vågen, og jeg er i forvejen
ikke i godt humør, så tag ikke mit ansigtsudtryk personligt.
- Jeg er bare i dårligt humør. - Har du fortalt hende det?
Du burde fortælle hende det. Og tag ikke hendes ansigtsudtryk personligt.
På vegne af Afdeling for Pædiatrisk Kirurgi
tildeler jeg dig hermed vores stipendium.
- Du får et par gummisko med hjul! - Til lykke.
Jeg ved godt, at jeg ikke støttede dig under processen.
Man nu har du min støtte.
Jeg prøver at være storsindet. Kan vi ikke mødes på halvvejen?
Vågn op, vågn op.
Jeg har hovedpine.
Du er vågen.
Du er vågen, og du taler.
Du taler, ikke?
Tal!
Jeg har hovedpine. Lad være at råbe!
Tilkald Shepherd!
Undskyld.
GREYS HVIDE VERDEN
Hvorfor gav du O'Malley et kram?
Jeg sov, Cristina. I nat sov jeg for første gang...
- Jeg sov. - Var det derfor, du krammede O'Malley?
Jeg krammede O'Malley, fordi han har gode nyheder, som han selv kan fortælle.
Men ja... måske krammede jeg ham, fordi jeg sov.
Og det er på grund af dig. Du tog med hjem til min mor, og så sov jeg.
Og jeg sov uden mareridt. Det er stort, Cristina.
Det... er fantastisk.
Jeg kan være en bedre mand. Jeg kan være en bedre mand for dig.
Jeg håber, du vil give mig mulighed for
at være en bedre mand for dig.
Lad være at sige noget. Bare tænk over det, okay?
- Bailey? Jeg vil fortælle dig noget. - Ikke nu, O'Malley.
Jeg gør det hurtigt. Jeg skal assistere chefen ved en operation.
Først bliver du nok vred på mig, men jeg har truffet en vigtig beslutning,
og jeg føler, det er den rigtige beslutning.
Jeg tror, at du med tiden vil blive stolt, men først vil du nok sige:
"Hvad er det, du har gjort?"
- Undskyld stemmen. - Kalder du det "hurtigt"?
Jeg har meldt mig til hæren som læge. Jeg skal begynde i morgen.
- Hvad? - Lad os tage den herfra...
- Der foregår noget med George. - Hvad?
Owen gav ham et kram. De var glade.
Vi giver ikke kram, når vi er glade.
- Har du det bedre? - Hvad?
Du sagde, at terapien har hjulpet.
Har du det bedre? Eller er det bare skuespil?
- Hvad mener du? - Jeg spørger dig, om folk...
Føler du, at tingene har ændret sig?
Jeg skal giftes i dag.
På rådhuset. Ingen ståhej. Bare ind og ud.
- Skal jeg tage med? - Nej. Jeg ville bare sige det.
Vent.
Okay. Det her er min indkøbsseddel. Den er gammel.
Den her er ny.
Det er min yndlingskuglepen, så jeg vil gerne have den tilbage.
Den vil bringe dig lykke i ægteskabet.
Hvis vi var George og Owen, ville vi give hinanden et kram nu.
Jøsses!
Uidentificeret mand, slæbt efter en bus. Vi kunne ikke intubere.
- Stoppede bussen ikke? - Chaufføren opdagede det,
- da de havde kørt en halv blok. - Overlever han?
Jeg laver hjerte-lungeredning.
Giv ham 20 etomidat og 100 suxameton.
Han reddede mit liv. Bussen ville have ramt mig, men han fik mig væk.
- Grey, få hende ud herfra. - Det kunne have været mig.
Han er alene. De ved ikke, hvem han er. Lad mig blive!
Stå derovre og rør dig ikke.
- Pulsen er tilbage. - Der skal tages røntgenbilleder,
og vi skal have O-rhesusnegativ-blod. Venstre underarm er alvorligt skadet.
- Kraniebrud. Tilkald Shepherd! - Og Sloan.
Giv ham antibiotika og rens sårene.
Gider du at få hende ud herfra?
Fik du fat i det hele?
- Fik du fat i hele svulsten? - Lad mig afslutte undersøgelsen.
- Kan du fortælle mig dit navn? - Jeg hedder Isobel Stevens,
det er 2009,
og jeg er på Neurologisk Afdeling på Seattle Grace hospital.
- Fik du det hele ud? - Ja, jeg fik det hele ud.
- Det lykkedes! - Ja.
Gud være lovet! Du fik det hele ud.
Og jeg kan tale, og jeg kender mit navn. Og jeg er ikke en grøntsag!
- Nej. - Jeg ved, du er en fantastisk kirurg,
men jeg troede faktisk, jeg ville ende som grøntsag.
- Det her er fantastisk! - Dine nyrer er lidt sløve,
så vi vil holde øje med elektrolytterne i nogle timer.
- Ellers er alt, som det skal være. - Godt.
Godt.
Hvordan gik operationen?
Fik du fat i hjernesvulsten? Fik du den ud?
Lz, det har du lige spurgt om. Vi har lige talt om det.
Nej, det er okay. Hun vil være omtåget i et stykke tid. Svulsten er væk.
Der var lidt blødning bagefter.
- Fik du den ud? - Ja.
Hele svulsten?
Det er utroligt!
Derek Shepherd, du er en helt!
Og jeg ved, at du er Derek Shepherd, og du er Alex.
Så du bør kysse mig.
Alex, jeg har ikke nogen hjernesvulst.
- Svulsten er væk. - Ja.
Hvad er der galt?
- I ser så underligt på mig. - Der er ikke noget.
Dine nyrer arbejder langsomt. Vi holder øje med dem.
Okay. Så I tjekker mine elektrolytter om en time...
Hvordan gik operationen?
Fik I fjernet svulsten?
Ja.
Svulsten er væk.
Der var nogle blødninger, og dem stoppede vi.
Fik I den ud?
Åh, gud!
Og jeg kan tale - og jeg overlevede.
Hvad er der galt med jer? Vi bør fejre det.
Hun er som kvinden, der glemte, at hendes mand var død.
- Vi måtte sige det hele tiden. - Hun er måske bare omtåget.
Måske har blødningen ødelagt hendes hukommelse. Ødelagde du hendes hjerne?
Karev... jeg kommer tilbage om lidt. Prøv at tage det roligt.
Panik vil ikke hjæpe hende.
Vågn op.
- Mand mod bus. - Bussen vandt.
Se den venstre arm.
- Hjertestop igen! - Hvad skal vi gøre?
- Som et trafikdræbt dyr. - Hold op...
Han reddede en kvinde fra at blive kørte ned. Han er en helt.
- Kan du ordne armen? - I så fald skal det ske
- inden for nogle få timer. - Pupillen er sprængt.
Giv mig et kraniebor. Grey, vil du øve at bore huller?
Stabiliser hans nakke.
Giv mig kniven, tak.
Giv mig boret. Bor langsomt. Stop, når du er igennem.
Ellers rammer du hjernen.
Kom. Hurtigt.
- Okay! - Det er nok!
Flot klaret, dr. Grey.
Jeg henter noget bacitracin til ansigtet.
- Lad os få vendt hans pande. - Forsigtigt.
Velkommen tilbage. Du gjorde os bekymrede i nogle minutter.
- Tror du, han klarer den? - Det håber jeg.
Han skal overleve.
- Dr. Sloan... - Der vil blive for stor spænding.
Begynd forfra og lav en lagvis lukning.
Må jeg spørge om noget?
Du foreslog, at vi flytter sammen, og jeg afviste det -
nu er du flov og undgår øjenkontakt,
fordi du føler, at jeg har magten.
Men jeg har ikke al magten. Jeg vil gerne dele den.
Kan vi droppe det her?
Tag noget 4-0 vicryl, så du kan lave patientens sutur om.
Jeg lader, som om jeg ikke hørte det.
Kvinderne gør mig vred.
- "Lad os købe et hus." - Det er surt at være kvinden, hva'?
Jeg er ikke kvinden.
Hvad gør kvinder?
Vi begynder med at give en kold skulder, så du er på rette spor.
Og så går vi til vores veninder og beklager os.
Og vores veninder siger: "Hvis du vil opbygge en fremtid,
så gør det alene. Du behøver ikke...
...en mand. Vil du købe et hus? Så køb et hus."
Du er god til det her.
Jeg vil gerne hjælpe andre med deres kærlighedsliv. Mit eget fungerer ikke.
Han sprang ud foran en bus for min skyld.
- Hvad har du gjort ved O'Malley? - Hva'?
Er det måske en anden, der har overbevist ham om at melde sig til hæren
- og blive kirurg i Irak? - Hvad? Hæren?
Hvad?
- Ventrikelflimmer! - Oplad til 360!
- Ring og få det annulleret. - Vi har travlt, Bailey.
- Nu! - George O'Malley?
- Det var ikke min idé! - Ingen ændring.
- Oplad igen. - Nu!
Jeg har undervist ham, men jeg viste ikke, han ville melde sig til hæren.
- Stadig ingen puls. - "Åben bog"-fraktur.
For mange blødningen. Hvis vi prøver at operere nu, dør han.
Han skal hen på hjerteafdelingen, hvis vi skal stoppe blødningerne.
Sinustakykardi. Pulsen er meget svag, men den er der.
- Lad os stabilisere bækkenet. - Jeg ved, hvad der foregår her.
Jeg ved, at du har alvorlige psykiske mén efter krigen.
Tal ham fra det.
Tilkald mig, hvis du har brug for mig.
Hvordan har du gjort alle kvinderne sure?
- Af sted til hjerteafdelingen. - Men han har næsten ingen puls!
Det er nu eller aldrig, hvis han skal overleve. Af sted!
Jeg ved, det lyder barskt, men prøv at holde dig i live de næste minutter.
Måske er vi gladere på Pædiatrisk end på Almen Kirurgi,
men du ser ikke særlig begejstret ud.
Du ser mut ud i betragtning af, at du har fået et eftertragtet stipendium.
Du har tænkt dig at sige ja til stipendiet, ikke?
Vil du være med til at stoppe George?
- Stoppe George fra hvad? - Han har meldt sig til hæren. Ja.
Bailey! Jeg taler til dig...
- Hvorfor vil du stoppe ham? - Han har meldt sig til hæren.
- Og? - Og fordi han er min eksmand,
og jeg holder meget af hans mor.
Normalt ville Izzie kunne tale ham til fornuft, men hun har kræft
og er ikke ved sine fulde fem, jeg det er op til mig at stoppe ham.
- Hvorfor vil du det? - Han har meldt sig til hæren.
- Synes du ikke, det er et problem? - Jeg synes, det er flot.
Flot?
- Skal du ikke tygge? - Jeg bliver snart tilkaldt.
Hvordan går det med Izzie? Går det bedre med at huske?
- Nej. - Okay.
KI. 18 er jeres idiotiske kollega George O'Malley færdig
med operationen sammen med chefen.
KI. 18 skal I stå sammen med os ude på gangen foran operationsstuen,
- og så griber vi ind. - Man kan kalde det
en indgriben, selv om ord måske ikke er velvalgt,
når det handler om, at man giver folk røvfuld
- med et bælte. - Hvad? Har han et drukproblem?
- Han har meldt sig til hæren. - Hvad?
007? Han ender med at blive slået ihjel.
Han dør, hvis han skal rense et våben.
Grey prøver at tale ham fra det som en ven,
du skal kritisere hans idiotiske beslutning med logik og fornuft,
Stevens laver sorgfulde kræftøjne, og hvis intet af det virker,
finder du, Karev, dine rødder som gadedreng frem
- og giver ham en masse tæv. - KI. 18.
KI. 18.
Hej.
Jeg ved, det er skræmmende. Men du er en helt - hvis det er nogen trøst...
Du reddede kvindens liv.
Prøver han at skrive noget?
Kan du holde den?
Du vil være stærkere i morgen.
Ring til operationsstue 1 og sig, han er klar.
Okay.
Du må ikke være her, Amanda.
Ville du ikke ønske selskab i sådan en situation?
Vi havde 30 sekunders kontakt, før han reddede mit liv,
og jeg var ikke engang sød.
Jeg stod på et gadehjørne,
og en almindelig fyr stod ved siden af mig og smilede.
Og... jeg havde så travlt med at kigge efter fyre, der så bedre ud,
at jeg ikke engang kiggede på ham igen.
Det næste øjeblik trak han mig væk fra en bus,
som jeg var ved at gå ud foran, og han havde nær mistet livet.
Han fejede bogstaveligt talt benene væk under mig.
Det er min prins, der ligger i sengen der.
Okay. Du kan blive, indtil de skal operere ham.
Det er et dårligt tidspunkt.
Hvis du går væk igen, hiver jeg dig hårdt i håret.
Da jeg var barn, lærte jeg alle de beskidte tricks.
Jeg har støttet dig. Jeg valgte dig.
Og det sætter jeg pris på. Men det er en stor beslutning.
Nej. Det er ganske enkelt. Vi er de bedste på Pædiatrisk -
det bliver ikke bedre. Ingen siger nej til sådan et stipendium.
I går sagde min mand til mig, at hvis jeg siger ja til stipendiet
og to år mere med efteruddannelse
og de arbejdstider og det arbejdspres, der følger med,
når jeg i stedet kan praktisere almen kirurgi og være hjemme til spisetid,
så vil han skilles.
Så det er en stor beslutning.
Det bliver svært at redde den arm.
Men jeg kan redde den, hvis jeg kan arbejde på den i tide.
- Jeg overvejer at købe et hus. - Godt.
Meredith og jeg skal på rådhuset i eftermiddag.
- Vi skal giftes. - Virkelig? Det er godt nyt.
- Hvis jeg kunne redde Stevens... - Du har lov til at være glad.
Du har lov til at blive gift. Du har fortjent det.
Til lykke, heldige skiderik. Kom, giv mig et kram.
- Hvorfor giver alle hinanden kram? - Den rødmende brud.
Her er planen for den ukendte mand.
Shepherd, fjern epiduralen, Grey og jeg tager os af de indre skader.
Torres placerer den interne fiksator.
Sloan kan arbejde på armen, hvis patienten ikke bliver for acidotisk.
- Har han en chance? - Jeg har set folk overleve værre.
- Hej. Jeg troede, du skulle operere. - Jeg er på vej.
Har du talt med Bailey om pædiatri og Tucker?
Nej. Jeg talte med hende om George og det med hæren.
Er du vred på mig?
Nej. Du klarer det flot.
- Calliope... - Kald mig ikke "Calliope".
Du sagde, det var flot, at George - søde, rare George,
der ikke kan slå en flue ihjel, har meldt sig til hæren og skal til Irak.
- Du sagde, det var flot. - Det er det også.
Nej, det er ikke flot. For pokker da... hvem er du?
- Hvordan har armen det? - Nerverne er intakte,
- jeg skal bare fastgøre blodkarrene. - Er han klar til mig?
Jeg er næsten færdig med de større indre skader.
Du kan tage dig af bækkenet om et øjeblik.
Tror I, at I ville træde ud foran en bus for at redde en fremmed?
- Det vil vi gerne tro om os selv... - Det er det, Hunt har gjort
- hver dag de sidste år. - Nej. Det gjorde soldaterne.
Jeg gik bare bagefter med en kost og en fejebakke og fejede op.
Du syede soldater, mens I blev beskudt. Du fejede ikke bare op.
Tror I, O'Malley kan klare det i Irak?
- Nej. - Jeg tror, han vil overraske os alle.
- Han kommer tilbage i en ligpose. - Jeg synes, I skal holde mund.
Bare hold mund.
Vær rare at holde mund.
SHEPHERD FIK HELE SVULSTEN UD
"Shepherd fik hele svulsten ud." Åh, gud!
Alex, hvorfor har du ikke fortalt mig det?
DIN HUKOMMELSE ER ELENDIG
Men vi arbejder på det. Kan du huske, hvad tid du vågnede i morges?
- Nej. - KI. 7.45.
O'MALLEY HAR MELDT SIG TIL HÆREN
- "O'Malley har meldt sig til hæren"? - Han vil være kirurg i Irak.
- Hvornår vågnede du? - KI. 7.45. Han bliver dræbt.
- Vi finder en løsning. - Har du hørt om det med George?
Ja. Kanonføde. Jeg tager noget mere blod.
Sidst vi tjekkede det, var dit kaliumniveau 6,3. Hvornår vågnede du?
- Det kan jeg ikke huske. - 7.45. 6,3, 7.45.
- Har O'Malley meldt sig til hæren? - Vi tager os af det.
- Hvad er dit kaliumniveau? - Jeg...
- Iz, hvad er dit kaliumniveau? - Hun kan læse journalen
og prøve at huske det. Lad os tale om hendes hyperkaliæmi.
Hun er været igennem en hjerneoperation og IL-2-behandling.
- Hun behøver hvile. - Hun skal træne sin hukommelse,
- før den forsvinder helt. - Ikke ved at du vrisser ordrer.
- Bland dig udenom. - Jeg ved, du er hendes mand,
men jeg kan hurtigt få fjernet din besøgstid.
Hun har erklæret, at hun ikke vil holdes kunstigt i live,
og hun fik mig til at love, at hun ikke endte i en hospitalsseng.
Uden hjerne. Jeg lovede hende, at hun ville have et liv.
Vil du vide, hvad der sker, hvis hun ikke kan huske nye ting?
Glem at du er læge. Hun får brug for babysittere døgnet rundt.
Vi får en lejlighed, men hun vil ikke kunne finde toilettet!
Hun skal gå med en sender, så vi kan finde hende, hvis hun går ud.
Alex. Tag det roligt. Hun skal nok få det bedre.
Måske, måske ikke.
Hendes fremtid afhænger af mig.
- Kommer han sig? - Det ved vi først i morgen.
Værsgo.
Hvordan har hun det? Fremskridt?
- Nej. - Pokkers.
Jeg skal på rådhuset
- og giftes. - Virkelig?
Det virker ikke som den perfekte dag.
Se Alex. Han arbejder så hårdt hele dagen.
Men hun ved det ikke. Hvis hun ikke gør fremskidt,
finder hun måske aldrig ud af, hvor meget han elsker hende. Og Amanda...
Hun er forelsket i en fremmed. Hun tror, han er ridderen på den hvide hest.
Han dør sikkert i dag. Risikoen er stor.
Men ja... jeg vil giftes i dag. For jeg synes, det er vigtigt
at få sagt til folk, at man elsker dem,
mens de stadig kan høre én.
Jeg elsker dig, Cristina Yang.
- Du har ændret dig. - Måske.
- Hvad? - Jeg vil give dig et kram.
Måske forstår jeg ikke folk. Der er ting, jeg ikke ser.
Måske forstår jeg bare ikke, hvorfor du er så vred,
men jeg synes, det er flot, at George har meldt sig til hæren.
- Hold mund! - Nej.
Du spurgte, hvem jeg er. Jeg er et menneske, der synes,
at det, George gør, er meget modigt.
Han vil tjene sit land. Han vil risikere sit liv for at redde
de mænd og kvinder, der gør det muligt for os at sove trygt om natten.
Jeg er et menneske, som synes, den slags er modigt.
Og jeg har stået i en hangar
og set dem bære min brors kiste ud af flyet,
og det eneste, vi fik, var et flag.
Min bror døde derovre, fordi der ikke var læger nok.
Så jeg synes, George O'Malley er en patriot. Han er en helt.
Og jeg er ham taknemmelig. Jeg synes, ordet "flot" er på sin plads.
Sådan er jeg.
Undskyld.
- Undskyld... - Vent!
Jeg elsker... dig.
- Jeg... elsker også dig. - Nej.
Bare...
Jeg elsker dig.
Jeg sagde: Jeg elsker dig!
Mig.
Cristina Yang!
- Du gav mig traumer. - Jeg vidste ikke... Jeg er ked af det.
Jeg taler ikke om kvælningen. Du kom her og fik mig til at tø op,
og jeg faldt for dig, og jeg kan ikke...
Jeg vil ikke... jeg kan ikke trække vejret...
...uden dig.
Du kan gøre det, Cristina. Vi kan gøre det.
Du skal bare møde mig på halvvejen.
Du skal bare sige "ja".
Hvad er dit hæmatokrittal?
Det er ulækkert. Tænk, at vi serverer det for patienterne.
"Du beder om at få Jell-O med limesmag, men du kan ikke lide det."
Så lad være at give mig det.
Så bliver du vred.
- Hvad er dit hæmatokrittal? - Det ved jeg ikke.
- Jeg er træt. - Hvad skal O'Malley i morgen?
Han har meldt sig til hæren.
- Jeg trænger til en pause. - Det gør jeg også!
- Du må bare finde dig i det. - Åh, gud!
Stop. Jeg er ked af, hvis det er hårdt for dig,
men det er ikke dig, der har en korttidshukommelse som en gulerod.
Se at få det sagt. Jeg kan alligevel ikke huske det.
Det er ikke mig, der har en gulerodshjerne, men vi er gift.
Vi kastede os ud i at blive gift, fordi vi troede, du var døende.
Du fik mig til at love, at du ikke skulle leve sådan.
Hvad skal jeg gøre? Kvæle dig med en pude?
Give dig en overdosis morfin? Jeg bryder mig ikke om tanken.
Forlade dig? Det vil jeg heller ikke. Men hvad skal jeg gøre?
Måske har jeg det ikke så svært som dig, men jeg har det ikke let!
Undskyld, lz.
Jeg sagde, du skulle sige det. Og det gjorde du.
Har du glemt det nu?
Nej.
Giv mig et øjeblik.
Hvis der stadig er et job til mig som almen kirurg, vil jeg gerne have det.
I månedsvis prøvede jeg at tale dig fra pædiatrien. Endelig fik jeg dig om bord,
- og nu skifter du mening? - Tucker gav mig et ultimatum.
Stipendiet eller vores ægteskab.
- Du valgte ægteskabet. - Nej, jeg forlader ham.
Et ægteskab, hvor man stiller ultimatummer, er ikke et ægteskab.
Hvad for en mand gør dog den slags?
Så jeg bliver enlig mor.
Det er ikke det rette tidspunkt til efteruddannelse.
Pokkers!
Undskyld. Det er bare første gang, jeg siger det højt.
Det tog pusten fra mig.
Miranda, er du sikker på det her? Måske vænner han sig til det.
- Han er bare bange. - Vi er alle sammen bange!
Hvis du ikke er bange, er du ikke opmærksom!
En af lægerne har lige meldt sig til hæren! Det er skræmmende!
En anden var nær død af et melanom,
og ved ikke, hvilken dag det er! Det er skræmmende!
Tuckers problemer er ikke skræmmende!
Han er bare svag!
Et klap på skulderen hjælper ikke.
Skal jeg gå?
Okay.
Så står jeg bare her, hvis det er okay med dig.
Ja, det vil være fint.
Jeg troede, du skulle operere den ukendte.
Det har jeg gjort. Jeg kigger på huse. Der er et med en flot stenkamin.
Det her har en have på størrelse med Montana.
- Vil du købe hus? - Ja.
Okay.
Jeg køber et hus. Det er købers marked, så jeg vil købe et hus.
Du taler kun om at købe hus, for at jeg skal få det dårligt.
Du prøver at vise, at du rykker videre uden mig, så jeg skal ombestemme mig.
Er det dét, kvinder gør, når de siger, de rykker videre?
Ja. Som regel optager de et lån for at gøre det.
Ynkeligt. Lad mig sige det helt tydeligt: Jeg rykker videre.
Jeg er bedre til at være kvinde, end du er.
- Er du klar? - Jeg er lige blevet tilkaldt.
Den ukendte skal opereres igen.
CT-scanningen viser nye blødninger. Jeg får Nelson til at ordne det.
- Nej. Virkelig? - Jeg ville helst selv gøre det,
men jeg vil se til Izzie. Kan vi gøre det først og så blive gift bagefter?
- Bagefter skal vi tale med George. - Jeg får Nelson til at gøre det.
Vi skynder os hen på rådhuset
- og kommer tilbage og klarer det. - Meredith.
Nej. Kom nu. Vi skynder os hen til rådhuset,
kommer tilbage, ser til Izzie og den ukendte,
- taler George fra det med hæren... - Vi kan gøre det her en anden dag.
Der er ingen anden dag! Alle dage er sådan her!
Der er en krise hver dag. Der er ikke tid.
- Meredith... - Jeg vil giftes med dig i dag.
Men der er ikke tid.
- Har du et stykke papir? - Til hvad?
Jeg vil være sammen med dig for altid, og du vil være sammen med mig.
Derfor må vi afgive ægteskabsløfter,
forpligtelser, en kontrakt...
- Giv mig et stykke papir. - Jeg har ikke noget.
Jeg har selvklæbende sedler.
Okay.
Hvad vil vi love hinanden?
At du vil elske mig, selv når du hader mig.
At vi vil elske hinanden, selv når vi hader hinanden.
Ikke noget med at stikke af. Uanset hvad der sker.
- Ingen stikker af. - Hvad ellers?
At vi vil passe på hinanden, selv når vi er gamle og senile og lugter.
Hvis jeg får Alzheimers og glemmer dig...
Jeg vil minde dig om, hvem jeg er hver dag.
At passe på hinanden, når vi er gamle, senile og lugter.
Det... gælder for altid.
- Skriv under. - Er det vores bryllup. En seddel?
Hvis du skriver under.
Hvad nu?
Nu må jeg kysse bruden.
- Er vi gift? - Ja, vi er gift.
Kan du se det?
Vi har masse af tid.
- Vi må lave en EKG. - Bliver der ingen smalltalk?
- Hvad er dit problem? - Det skal jeg sige dig.
Jeg ved, jeg bør være taknemmelig for at være i live.
Men Alex kom herind og sagde, at det at være gift med mig
er det værste, der er sket i hans liv.
Og at han overvejede, om den bedste afslutning på den her elendighed
er at kvæle mig med en pude.
- Hvor står det? - Hvor står hvad?
Hvor er den seddel, hvor det står?
- Har du skrevet det ned? - Nej.
Nej!
Jeg er tilbage om et øjeblik.
Ja.
Ja!
- Jeg må finde Alex. - Okay!
Undskyld. Jeg leder efter George. Klokken er over 18.
Vi har planlagt at blande os
og vise O'Malley, hvad vi mener om det med hæren.
- Er han taget hjem? - Han var ikke med til operationen.
Han fortalte mig det hele, og jeg sendte ham hjem, så han kunne
være sammen med sin mor. Han tog hjem i morges.
- Hvordan er kranietrykket? - Værre. Han skal opereres.
- Jeg troede, I skulle giftes. - Det er vi blevet.
Vil I begynde hvedebrødsdagene på en operationsstue?
Ja.
Du må ikke være her. Jeg henter dig i venteværelset.
Hold hans hånd, mens han er ved bevidsthed. Så har han det bedre.
Okay.
Du har fået en god ven.
Sådan er det, når man redder nogen fra en bus.
Jeg ved, det er skræmmende. Men du har et dygtigt hold.
Prøver du at skrive igen?
Kan du holde om en kuglepen? Nej?
Okay. Nul...
Nul...
Syv...
007...
Åh, gud!
- Du tilkaldte mig... - Flot, fjols.
At sige til sin kone, at man vil slå hende ihjel...
Bland dig udenom... Vent.
- Hvor ved du det fra? - Hun fortalte mig det.
Kan du huske det?
Pude og morfin. Jeg kan huske det hele.
- Jeg mente det ikke. - Selvfølgelig ikke.
Du elsker mig for højt til at tage livet af mig, selv hvis jeg bad dig om det.
Og min gamle, dumme hjerne vender tilbage.
Åh, gud... Jeg var så bange.
Men jeg ville have elsket dig uanset hvad.
Du er tilbage. Du er tilbage.
Iz. Iz?
Izzie!
- Yang! - Det er George! Det er George!
Det er George! Den ukendte er George!
- Izzie, se på mig! Åbn øjnene! - Tilkald Shepherd, chefen, Bailey.
Vi klarer det, hører du? Vi skal nok klare det.
- Bare hold dig i live. - O'Malley, det er Shepherd.
- Du skal nok overleve. - Blodtrykket falder.
Bedøv ham!
- Hvad skete der? - Er det hjernen?
- Hyperkaliæmi. - Ukontrollabel arytmi.
- Trykket falder. - Intubationsbakke.
- Hun vil ikke holdes kunstigt i live. - Hold mund!
- Hun vidste, det her kunne ske. - Jeg er ligeglad.
Hun ønsker ikke det her.
Defibrillator!
- Karev, hvis hun ikke... - Se på hende! Defibrillator!
- Hun skal genoplives! - Yang, overtag kompressionerne.
- Okay. - En, to, tre.
Og ned.
Oplad til 300.
Fik du sagt det?
Jeg elsker dig?
Nu.
Jeg vil ikke leve uden dig.
Du ændrede mit liv.
Fik du sagt det?
Læg en plan.
Sæt dig et mål, arbejd hen imod det.
Men se dig omkring af og til.
Kom nu.
Sug livet til dig.
For det her er livet.
Vi er ved at miste ham!
Kom nu, Stevens.
Kom nu.
Ventrikelflimmer! Nu!
Måske er det hele væk i morgen.
GREYS HVIDE VERDEN